Vím dobře, co mi ornitologický výzkum přináší, je tam ale efekt ještě jiný. Dotýkání se času právě přes slavíky.
Pro důkaz zajděme do včerejších odchytů. Jeden z pěti slavíků, které jsem měl v ruce, byl retrap. To znamená, že jsem pro něj pořídil kontrolní odchyt po čase. Pojďte k obrázkům, koho z vás by to bavilo.
![](https://pavelkverek.cz/wp-content/uploads/2019/04/010-2-1024x768.jpg)
![](https://pavelkverek.cz/wp-content/uploads/2019/04/011-1-1024x768.jpg)
![](https://pavelkverek.cz/wp-content/uploads/2019/04/088-1024x768.jpg)
![](https://pavelkverek.cz/wp-content/uploads/2019/04/092-1024x768.jpg)
Nemá tento slavík zatím více dat, než tato. Co všechno zástih nabízí pro výzkum, nebudu tady rozepisovat, na mnohé přijdete sami. Mě teď zajímá ono dotknutí v čase mládí a po letech to včerejší. Vidíte, přežil. Od té kropenaté fotky (chycen ještě s dvěma sourozenci, pamatuji se na to dobře) v místě přepelichal do šatu dospělých, to se lámaly prázdniny roku šestnáct a on měl nejprve za úkol poznat krajinu, kde se narodil, její okolí pro zapamatování a jedné noci se odrazit k neznámé cestě. Vidíte, zvládl to – on ano. O sourozencích nevíme nic. Přišel na jaře sedmnáct čas návratu z Afriky, hnízdění (někde), přepelichání už zase, tentokrát první kompletní – a odlet. Návrat osmnáct, hnízdění, přepelichání, odlet. Návrat devatenáct – a – tady přicházím já. Čtu kroužek a doma hledám v archívu, abych věděl. Tak, a tady máte zadání pro úkol, tedy – já mám. Hledat, přemýšlet, ale i snít můžu, jak dlouho budu chtít. A třeba se k Veselé vrátit a jít si ho poslechnout v noci. Půjde tam určitě pan starosta z města Hradiště, protože tam jsme spolu kdysi chytali a on se tam chystá. Mluvili jsme o tom na besedě. Tak mu to budu moct nabídnout i s tímto úvodem do tématu.
Chápete už, co v tom „lítání po venku“ mám? Je mi tam blaze a je mi tam zbohatle. A kdo by myslel, že chybí adrenalin – bývá mi tam i nečekaně. To, když jsem třeba stál tváří k setkání s lidmi periferie. Ještě by si někdo myslel, že je to nuda? Dovedu přes ně dokonale dohlédnout problematiky docela jiné. Jak žijeme v luxusu a nevíme, co dřív! I když je pravdou, že 99% těchto „korábů beznaděje“ si stav přivodilo samo, mnozí cíleně. Nedal bych jim nikdy ani haléř, ale podebatuji s nimi rád. Nedobré sice „mít je v zádech“, někteří důvěryhodností určitě nepřetékají, ale mne tam mezi ně úkol tlačí.
Vidím však, že už jsem s tématem zase jinde, jdu se do dílny zaměstnat.