Pár hodin chybí do půlky měsíce. Teď slavíci krajinami zní. Partnerky sedí na snůškách, mistři to jistí někde z rozhledny a zpívají. V našem parku letos budou nejvýš tři páry. Musí se počkat, než oboustranné výsadby (severní a jižní), nabídnou ubytování. Už to snad dlouho nepotrvá.
Potřeboval jsem najít nově alespoň jedno hnízdo k zdokumentování, a tak byl na řadě Slavičí háj. Lískovou hůlečkou decentně probírám kštice bylin a nahlížím níž. Zkušenosti vedou nohy terénem, radí, kam by šly rády, a kde je to zbytečné. Poslechl jsem je, a to už odskočil podrostem stranou rezavý stín. Kdybych si jej nevšiml, s největší pravděpodobností bych hnízdo přehlédl. Skryté je šikovně.
![](https://pavelkverek.cz/wp-content/uploads/2020/05/004-1-1024x768.jpg)
Samička se hned vrátila na pět vajíček, práce budou mít brzy oba dospělí dost. Když zpětně pak hodnotím volbu místa, nevymyká se tomu, co vím. Už ale k Rachvalům směřuje ohlášený déšť, čas vše zabalit.
Teď slavíci pějí naplno, teď choďte poslouchat! Jak se začnou v hnízdech ukazovat mláďata, zbydou ke zpěvu jen smolaři bez známosti. A i to bude k červnu zvolna odcházet. Ano, slavičí rok Česka zastavit nejde. Vím to už hromadu let. Tak jako stromy dávno po odkvětu, stejně jak vítr, co tenkrát prvně přišel po zimě. Kukačky v místě rozehrály svou tradiční partii, pěvci se musí mít na pozoru. Svodnice strouhy, vedoucí do Trnického potoka (všude je po noci voda), je po celém pruhu plna rákosníků. Přiletěli hnízdit.